Jumalan kiitos, pöytä on katettu: Huvinäytelmä yhdessä näytöksessä
Date: 2011-11-25T00:00:00+00:00
Keywords: German drama (Comedy) -- Translations into Finnish

The Project Gutenberg eBook of Jumalan kiitos, pöytä on katettu: Huvinäytelmä yhdessä näytöksessä

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Jumalan kiitos, pöytä on katettu: Huvinäytelmä yhdessä näytöksessä

Author: Roderich Benedix

Release date: November 25, 2011 [eBook #38133]

Language: Finnish

Credits: Produced by Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK JUMALAN KIITOS, PÖYTÄ ON KATETTU: HUVINÄYTELMÄ YHDESSÄ NÄYTÖKSESSÄ ***

Produced by Tapio Riikonen

JUMALAN KIITOS, PÖYTÄ ON KATETTU!

Huvinäytelmä yhdessä näytöksessä

Kirj.

RODERICH BENEDIX

Suomennos.

Kuopiossa,
U. W. Telén & C:o kustannuksella.

Kuopiossa, Kuopion Uudessa Kirjapainossa, 1896.

HENKILÖT:

Salokangas.
Katri, hänen vaimonsa.
Alfred, hänen vävynsä.
Emma, hänen tyttärensä.
Heikki, | palveluksessa Alfredilla.
Liisa, |

Teaatteri esittää ylellisesti sisustettua huonetta Alfredin kotona. Perä- ja sivuovia. Keskellä teaatteria puoleksi katettu pöytä. Oikealla peräovesta pöytä, jolla on lasia, pulloja j.n.e. Vasemmalla kädellä 1:sen kulissin luona sohva ja ompelupöytä, jolla on soittokello ja kirjoja: vastapäätä pöytä ja sillä sanomalehtiä.

Ensimäinen kohtaus.

Heikki. Liisa. (Heikki lopettaa pöydän kattamisen ja asettaa tuolit pöydän ympärille hyräellen erästä laulua).

LIISA (peräoven takana). Heikki, Heikki, avaa!

(Heikki avaa oven, Liisa tulee huoneeseen, kantaen kumpaisessakin kädessään ruoka-astiaa).

HEIKKI. Tule tänne, tahdon auttaa sinua!

(Ottaa yhden astian; samalla kuin Liisa asettaa toisen pöydälle, ottaa Heikki häntä vyötäisistä kiinni ja suutelee häntä poskelle).

LIISA. Hyi Heikki! Mitä tuo tuommoinen on? Ajattele, jos herra tulisi tänne!

HEIKKI. Voi, Liisaseni, muisku noin sivumennen maistaa kaikkein parhaimmalta!

LIISA. Mutta jos herra… Kuolisin häpeästä!

HEIKKI. No, mitenkä niin? Hänhän myöskin suutelee rouvaansa … naimisissa kolme kuukautta olleet…

LIISA. Niin, rouvaansa, niin! Jos olisit mieheni…

HEIKKI (Huokailee ja syleilee Liisaa). Voi kuitenkin, ollapa niin pitkällä!

LIISA (Huoaten). Voi kuitenkin! (Rivakasti). Ajattele nyt pöydän kattamista.

(Heidän puuhatessa pöydän luona, näyttäytyy Alfred
oikeanpuolisessa ovessa, johon hän pysähtyy kuuntelemaan).

Toinen kohtaus.

Entiset. Alfred.

LIISA. Herra appi ja rouva anoppi kai tulevat tänne aamuruoalle tänään?

HEIKKI. Iloitsemaan vastanaineiden onnesta… Hm, appia en ainakaan minä voi tuoda nähtäväksi.

LIISA. En minäkään.

HEIKKI. Eikö totta, siinä on kyllin, että meillä on toisemme.
(Tarkastaen katettua pöytää). Jumalan kiitos, pöytä on katettu!

LIISA. On!

HEIKKI. Mitä sinä sanoit?

LIISA. En mitään… Sanoin on.

HEIKKI. Se ei kelpaa, sinun on myös sanominen niin.

LIISA. Mitenkä?

HEIKKI. Jumalan kiitos, pöytä on katettu!

LIISA. Miksikä siten?

HEIKKI. Kun työ on lopussa, sanotaan: "Jumalan kiitos", että se on valmis.

LIISA. Miten hassua!

HEIKKI. Se ei ole hupsuttelemista eikä tyhmää puhetta. Kun hyvä Jumala oli luonut maailman ja näki, että kaikki oli hyvin, niin sanoi hänkin: Jumalan kiitos, maailma on valmis. Sentähden, näetkös, on sen sanominen hurskautta…

LIISA. Miten yksinkertainen sinä olet!

HEIKKI. (Ystävällisesti). Tule nyt tänne ja sano kuten minäkin:
"Jumalan kiitos, pöytä on katettu!"

LIISA. Sit' en tee!

HEIKKI. Minun tähteni!

LIISA. En tee.

HEIKKI (Tulistuu). Sinä et tee?

LIISA. En tee, en!

HEIKKI. Jospa pyytäisin sinua?

LIISA. Jos pyytäisit kymmenen kertaa, niin en sano sitä sittenkään.

HEIKKI (Uhkaillen), Liisa!

LIISA (Samoin). Heikki!

HEIKKI. Sinun täytyy sanoa se!

LIISA. Täytyykö minun?

HEIKKI (Vakavasti). Täytyy. Minä toivon sen.

LIISA. Uneksitko sinä, vai oletko kenties noussut univuoteeltasi takaperin?

HEIKKI. Elä laske pilaa. Täysi toteni on, että sinun on sanominen:
"Jumalan kiitos, pöytä on katettu!"

LIISA (Menee aivan lähelle häntä). Onko minun sanominen, täytyykö minun?

HEIKKI. Sinun on sanominen ja täytyy!

LIISA. Ei, silloin en lainkaan sano!

HEIKKI. Viimeisen kerran, tahdotko sanoa sen?

LIISA. En, en, en, ja tuhat kertaa en, vaikka vielä paljailla polvillasi edessäni olisit.

HEIKKI. Sepähän nähtänee!

LIISA (Ärtyneenä, kädet puuskassa). Mikä nähtänee?

HEIKKI (Pikastuneena). Et tahdo taipua; kiellät yhtä tiukkaan?

LIISA. Kiellän, kuin kiellänkin.

HEIKKI. Siispä sinun on sanominen se!

(Tarttuu hänen ranteisiinsa ja puristaa niitä).

LIISA. Aih!

HEIKKI. Sano se!

LIISA, En, en! (Irroittaa itsensä, lyöpi häntä kädelle ja puhaltaa omiin käsiinsä). Ilkeää ihmistä, kun tuolla tavalla puristaa!

HEIKKI. Hyvä. Meidän välimme on rikki.

LIISA, Hyvästi!

HEIKKI. Niinpä menekin hii…

(Emma soittaa).

LIISA. Saamme sittemmin asiasta keskustella.

(Käy vasemmanpuoleiselle ovelle).

HEIKKI (Käypi perästä ja tarttuu, Liisan vielä ollessa ovessa, hänen hameeseensa). Liisa! "Jumalan kiitos, pöytä on katettu!"

LIISA (Raivoissaan). En sano!

(Menee sisään).

HEIKKI. Oi, itsepintaisuus! Sinä olet nimeltäsi vaimo. Rukoukset, uhkaukset, väkivalta, kaikki turhaan. Jos olisin ruhjonut hänet kuoliaaksi, ei hän sittekään olisi sitä sanonut.

ALFRED (Tulee nauraen näyttämölle). Kyllä maar, sen minäkin uskon.

HEIKKI (Hämillään). Oi, herra on kuullut…

ALFRED. Osan teidän väittelystänne, niin. Tyttö on itsepintainen.

HEIKKI. Muutoin on hän niin kelvollinen … en tiedä, mitä hän tänään on saanut päähänsä.

ALFRED, Niinpä, niin, kuka sen tietää voi, mitä naiset päissänsä säilyttävät… Mene nyt noutamaan pullo Madeiraa, appini juopi sitä mielellään lasillisen aamiaispöydässä.

HEIKKI (Itsekseen, mennessään). Hänen kumminkin on sanominen se!

ALFRED (Katsoo vasemmanpuoliseen oveen päin). Eiköhän hän vielä olisi pukineissaan? Aah, tuossa on hän?

Kolmas kohtaus.

Alfred. Emma.

EMMA. Hyvää huomenta, ukkoseni!

ALFRED (Syleilee häntä). Hyvä Emmani!

EMMA. Kuinka olet nukkunut, ystäväni?

ALFRED. Kuten onnellinen aina nukkuu, hyvin.

EMMA. Oletko todellakin onnellinen.

ALFRED. Ja sitä voit sinä kysyä? Etkö ole vaimoni?

EMMA. Imartelija. (Koomillisella totisuudella). Mutta sen pitää nyt taukooman. Olemme olleet naimisissa kolme kuukautta, ja sinun on nyt alkaminen olla herra talossasi, lopettaminen rakastajan osan näyttäminen.

ALFRED. Ja sitä sinä katsoisit hyväksi.

EMMA. Minun kai täytynee. Sanoohan koko maailma, että mies muuttaa luontoa ja tapoja naimisiin joutuessaan, ja minun lienee myöskin siihen tyytyminen. Kuta kauvemmin viivyttelet tätä muutosta sitä vaikeampaa on se minulle.

(Syleilee ja katsoo häntä rakkaasti silmiin).

ALFRED (Tosissaan). Milloinkaan en tule muuttamaan itseäni, rakas Emma!
Milloinkaan et tule huomaamaan mitään eroa siinä, miten on ja ollut on.

EMMA. Enkä minäkään milloinkaan tule antamaan sinulle syytä siihen.

ALFRED. Todellakin! Olet paras vaimo maailmassa! Täytät kaikki toivomukseni jo ennenkuin olen ennättänyt lausuakaan ne julki.

EMMA. Etkö sinä tee samoin?

ALFRED. Mitenkä voisin minä vastustaa silmiäsi, kun ne niin rakkaasti ovat minuun kiintyneet kun ne, kuten nytkin … pyytävät suuteloa.

(Aikoo suudella häntä).

EMMA (Veitikkamaisesti). Hiljaa, hiljaa herraseni! Silmäni eivät mitenkään pyydä mitään suuteloita, ne kenties myöntävät ne.

ALFRED. Niinpä myönnä sitten.

EMMA (Syleilee häntä). Rakas Alfred.

ALFRED. Rakas Emmani!

EMMA (Istuu tekemään työtä vasemmanpuoleisen pöydän viereen).
Vanhempani viipyvät kauvan; heidän olisi pitänyt oleman jo täällä.

ALFRED (Istuutuu hänen viereensä, leikitellen yhden hänen työnsä nypläyksen kanssa). Kaipaatko heitä?

EMMA (Katsoo häneen totisesti). Ilkeä! Nyt et ajatellut mitä sanoit.

ALFRED, En, en, sinä olet oikeassa. (Nauraa). Tiedätkö, minä olen juuri vasta… (Nauraa).

EMMA. Noh, mitä olet vasta?… Sen on pitänyt oleman jotakin hyvin hauskaa.

ALFRED. Niin, olen salaa kuunnellut erästä todellisesti hullunkurista kohtausta.

EMMA. Salaa kuunnellut?… Ettäs kehtaat, herraseni!

ALFRED (Aina nauraen). Aivan sattumalta. Tullessani tänne huoneestani, kuulen vilkasta keskustelua… Seisahdun… Heikki ja Liisa ovat juuri lopettaneet pöydän kattamisen, kun Heikki täysin tyytyväisenä huudahtaa: "Jumalan kiitos, pöytä on katettu", ja toivoo että Liisa kertoisi nämä sanat, sillä, sanoi, niin on sanominen hyvin päätetyn työn perästä.

EMMA. Miten yksinkertaista.

ALFRED. Liisa kieltäytyi, Heikki ei hellittänyt ja lopultaan siitä sakeni oikea sanasota; Heikki tahtoi pakoittaa Liisaa, mutta tämä kieltäytyi kiven kovaan.

EMMA (Ottaa puoltaakseen Liisaa). Mutta tässä voi syystä kysyä, kumpainenko oli tiukempi, Heikkikö vai Liisa?

ALFRED. Mutta hän pyysi Liisaa niin kauniisti.

EMMA. Se oli hassu pyyntö! En voi huomata että Liisalla oli väärin.

ALFRED (Nauraen). Elkäämme siitä enää puhuko. Meidän kesken ei mitään semmoista koskaan voisi tapahtua. (Emma katsoo häneen epäileväisesti). Jos sinulta sen pyytäisin, niin tekisit sen paikalla.

EMMA (Nauraen). Hm, Hm!

ALFRED (Totisesti). Olen vakuutettu, että sen tekisit.

EMMA. Ja ellen sitä tekisi?

ALFRED. Jospako et sitä tekisi? Mahdotointa… Siitä voisin panna vaikka kuinka suuren vedon. Koetellaanpas!

EMMA (Joutuin ja levottomasti). Ei, elä koettele sitä!

ALFRED. Pyydän sinua, rakas Emma! Sano yksi ainoa kerta: Jumalan kiitos, pöytä on katettu!

EMMA. Kuinka sinä olet lapsellinen!

ALFRED (Rukoillen). Sano nyt.

EMMA (Liikutettuna). Mikä pyyntö se on semmoinen?

ALFRED. Pieni Emma kultaiseni, sano toki: Jumalan kiitos, pöytä on katettu!

EMMA (Liikutettuna, mutta ei kiivaasti). En, sitä minä en sano.

ALFRED. Minä pyydän sinua.

EMMA (Kiivaasti). En!

ALFRED (Korottaa äänensä). Kieltäydytkö tahtoani täyttämästä?

EMMA. Olisihan sen sanominen kovin lapsellista, ja sinä teet väärin pyytäessäsi minua.

ALFRED. Ja sinä teet väärin kieltäytyessäsi.

EMMA (Nousee ylös; yhä tulistuneempana). Teenkö väärin? Ensimäistä kertaa sanot minulle mitään semmoista. Miten ajattelematointa!

ALFRED. Mitä pitää kuulemani? Onko tämä lemmen kieltä?

EMMA. Voiko lempikin vaatia sellaista hulluutta?

ALFRED. En ole vaatinut, ainoastaan pyytänyt.

EMMA. Niin … ja jos vaatisit?

ALFRED. Silloin…

EMMA (Kiivaasti). Ja jos vaatisit?

ALFRED (Samoin). Silloin et kieltäisi!

EMMA (Kovasti liikutettuna). Silloinpa juuri kieltäisinkin!

ALFRED. Mitenkä?

EMMA. Tahdot alentaa minua omissa silmissäni … mutta se ei tule sinulle onnistumaan… Pyyntöäsi olisin mahdollisesti noudattanut, mutta vaatimustasi, en milloinkaan!

(Soittaa tiukkaan).

ALFRED. Jumalani, miten kiihkeä! Näinkö vaimo puhelee miehelleen?

Neljäs kohtaus.

Entiset. Liisa, sitten Heikki.

EMMA (Liisalle). Olen unouttanut nenäliinani!

(Liisa menee sisään vasempaan).

ALFRED. Emma, elä tee leikistä karvasta totta.

EMMA. Minäkö sen teen? Sinähän muutat pilan todeksi.

(Heikki tulee peräovesta, matkassaan viinipullo, jonka hän asettaa pöydälle. Liisa vasemmalta, kädessä nenäliina, jonka hän antaa Emmalle, aikoen sen perästä mennä ulos peräoven kautta, mutta kohtaa Heikin, joka merkkiä tekemällä kysyy: Tahdotko sanoa sen? Liisa niinikään merkin kautta kieltää ja menee. Heikki seuraa häntä uhaten. Emma tekee työtänsä ahkeraan Alfredista kääntyneenä, joka seisoo oikeanpuoleisen pöydän ääressä, Emmasta kääntyneenä ja pitäen käsissään sanomalehteä, jonka hän Heikin mentyä heittää luotaan, minkä tehtyä hän menee Emman luo).

ALFRED (Ystävällisesti). Noh, miten on asia. Liestyykö uppiniskaisuutesi?

EMMA (Kiivaasti; heittäen työnsä syrjään). Mitenkä?
Uppiniskaisuutesiko?… Tiedät, etten voi sitä sanaa kärsiä.
Minäkö uppiniskainen?… Ei, pikemmin olet sinä uppiniskainen, kun noin
tiukkaan voit vaatia semmoista hulluutta.

ALFRED. En milloinkaan voinut kuvitella, että voisit vastata kieltävästi, sen katsoin mahdottomaksi.

EMMA. Vai niin? Minä en milloinkaan voisi kieltää? Niin, semmoisia te miehet olette! Ette tahdo rakastavaista puolisoa … ette, teidän vaimojenne pitää olemaan orjattarianne!

ALFRED. Mikä liioittelu!

EMMA. Mutta minusta ei kuunaan tule orjatartasi, ei, kuunaan, kuunaan!…

ALFRED. "Miehen pitää oleman herrasi", luetaan sanassa.

EMMA (Keskeyttäen). Kas siinä se nyt on! Sinä olet herra ja minä orja! Sinä tahdot käskeä ja minun on totteleminen!… Oi, tunnustan sinut mielelläni herrakseni ja tahdon olla sinulle kuuliainen kaikessa, kun toivomuksesi tahi käskysi ovat järkeviä, mutta vastakkaisessa tapauksessa en milloinkaan … kuuletko, en milloinkaan!

ALFRED (Totisesti). Siten ei puhutella miestä, jota kunnioitetaan.

EMMA. Semmoista ei vaadita siltä vaimolta, jota kunnioitetaan.

ALFRED. Mutta pilaahan se on…

EMMA. Oi, sinä olet, sen pahempi, tehnyt siitä täyden toden! (Itkien). Vielä kymmenen minuuttia takaperin sanoit sinä minulle: milloinkaan en muuta itseäni, ja nyt jo seisoo edessäni kylmä, kolkkotunteinen mies, vaatien ainoastaan orjallista nöyryyttä.

ALFRED (Totisesti). Elä itke … tiedäthän, että kyyneleet minua ärsyttävät!

EMMA (Nyyhkien). Sille en mitään taida, kun niin voimasi takaa niitä puserrat. (Itkee).

ALFRED (Itsekseen). Tuota kirottua itkua! Jos nyt vanhemmat tulevat, mitä he vainen ajattelevatkaan? (Hilliten itseään). Emma, tehkäämme sovinto!

EMMA (Ottaen nenäliinan silmiltään ja katsoen Alfrediin). Sovinto?

ALFRED. On hassua meiltä, että tällä tavalla kulutamme kauniin aamumme.

EMMA (Lempeästi). Nytkö vasta sen huomaat?

ALFRED. Niinpä vainen, lähestyn sinua ensiksi. (Ojentaa hänelle kätensä). Olkaamme ystäviä.

EMMA (Katsoo rakastavaisesti häneen ja panee hitaasti kätensä hänen käteensä). Että noin voit kiusata minua!

ALFRED (Suutelee hänen kättänsä; rukoillen). Ja nyt sanot sinä minun tähteni nuo sanat?

EMMA (Kiskasee kätensä pois, ja kirkasee pikaisesti). Miten? Sinä vaadit vielä…?

ALFRED. Sanotko siis?

EMMA (Pikaisemmin). Mutta, Alfred…

ALFRED. Olen ojentanut sinulle käteni sovintoon, nyt on sinun vuorosi antaa myöten.

EMMA. Siispä tahdot alkaa riidan uudestaan?

ALFRED. Lopettaa riidan. (Puoliksi rukoillen). Sano ne sanat ja minä olen tyytyväinen.

EMMA. En, ja tuhat kertaa en!

ALFRED (Vihoissaan). Et?

EMMA (Päättävästi). En!

ALFRED (Enenevällä kiivaudella). Kaunista! Juhlallista! Näet, että voisit ilahduttaa minua sanomalla nämä sanat, mutta et tee sitä! Vaatimukseni olkoon hulluus, se on kumminkin minun toivomukseni, etkä sinä sitä täytä! Olkoon se minun puoleltani itsepintaisuutta, että vaadin sinut kertaamaan nuo sanat, niin on perään antaminen kuitenkin rakkauden velvollisuus … mutta sitä et tee!… Olen pyytänyt, vaatinut, käyttänyt kaikkia mahdollisia järjen perusteluita; mutta sinä kiellät yhtä uppiniskaisesti… Oo, elä milloinkaan enää sano, että rakastat minua!

(Kävelee liikutettuna edestakaisin).

EMMA (Nojautuen vasemmanpuoleiseen pöytään). Kutsut minua uppiniskaiseksi … millä oikeudella? Myönnät minun olevan hassun sanoessani nuo yksinkertaiset sanat, ja kuitenkin vaadit sinä sen… Onko se rakkautta? Näet, että pyyntösi minua loukkaa, vaivaa minua, (muuntaa vähitellen ankaran äänensä yhä viehkeämmäksi ja rupeaa lopulta itkemään) että se tekee minut ratki rauhattomaksi … mutta se ei sinua lauhduta, olet yhtä itsepintainen. Kysyn nyt, kuka on itsepintaisempi? Kenen vika? Kenessä rakkauden puutetta?

Viides kohtaus.

Entiset. Heikki.

HEIKKI (Ilmoittaa). Herrasväki tulee!

ALFRED (Hiljaa Emmalle, levottomuudella). Pyyhi kyyneleesi? Mitä he tulevat sinusta ajattelemaan?

EMMA (Käy lattian yli toiselle puolelle). Minusta ajatelkoot, mitä tahtovat… Olen syytön!

ALFRED. Muista velvollisuutesi talon rouvana! Vieraille on näyttäminen iloisia kasvoja.

(Emma pyyhkii silmänsä ja menee sisääntulevia
vanhempiansa vastaan.)

Kuudes kohtaus.

Edelliset. Salokangas. Kaisa. Liisa.

SALOKANGAS. Hyvää huomenta lapset, hyvää huomenta! Noh, miten te jaksatte?

ALFRED. Sydämmellisesti tervetultua!

(Ottaa vastaan Salokankaan hatun ja kepin).

EMMA (Syleilee äitiään ja ojentaa isälleen kättä). Tervetultuanne, rakkaat vanhempani!

KATRI. Rakas lapseni, siitä on jo hyvin kauvan, kuin sinut olen nähnyt; sinuahan ei milloinkaan näy.

EMMA. Hyvä äiti…

KATRI. Tiedän kyllä, lapseni, että nuorella vastanaineella rouvalla on muuta tekemistä, kuin vanhoja vanhempiaan ajatella.

SALOKANGAS (Aina iloisena ja hauskana). Niin on maailman mahti; vaimon on jättäminen isänsä ja äitinsä ja miehessänsä kiinni riippuminen, sanotaan sanassa… Mutta ajatteleehan kai Emma kumminkin jolloinkin meitä vanhoja, vai mitä, lapseni?

EMMA. Aina, isäni, aina!

ALFRED (Hämillään; katsoo Emmaan, joka karttaa hänen silmäyksiään).
Emmekö istuudu pöytään?

SALOKANGAS. Kyllä, siihen olen taipuvainen, matka tänne on pitkä; minulla on kipeät jalat ja hyvä ruokahalu.

(Emma, Katri, Alfred ja Salokangas istuutuvat. Sillä välin tulee Liisa sisään, kantaen vatia, jonka asettaa suurelle pöydälle tahtoen samassa poistua, mutta Heikki pidättää häntä ja kysyy, tahtooko hän nyt sanoa sanat. Liisa merkitsee kieltävästi, lyöpi Heikkiä kepeästi korvalle ja poistuu. Tällä aikaa ovat toiset istuutuneet paikoilleen ja Alfred täyttänyt lasit).

SALOKANGAS (Tyhjentää iloisesti lasinsa). Ahaa, oikein eukkoseni, olet ottanut paikkasi nuorten keskeen… Se on hyvä tuuma, sillä jos saavat istua vierekkäin, ei meillä heidän vieraillansa ole mitään hyvää heidän seurastansa… Noh, kilistelkäät nyt, hyvät ystävät, … monta olkoon päivää, kuten tämä. (Alfred ottaa lasinsa, mutta on kahdella päällä, Emma asettaa omansa luotaan ja pyyhkii kyyneleensä.) Mitä tämä tietää? Ette tahdo kilistellä kanssani?… Hm, hm, herra vävypoika, näytätte olevan hämillänne … ja nuorella rouvalla on kyyneleitä silmissään. (Nauraen). Ahaa, ymmärrän … pieni kotoinen kahakka … eikö totta?

(Alfred viittaa Heikille, että tämä saa mennä.)

KATRI. Mitä sinulla on sen kanssa tekemistä?… Anna sinä lasten sopia se asia keskenänsä.

ALFRED. Joutava asia … pila … ei mitään. Hyvä Emmaseni on hieman oikullinen.

EMMA (Itkee). Sekin?… Hän sanoo, että olen oikullinenkin.

ALFRED. Sinun pitäisi ainakin vanhempiemme läsnäollessa…

KATRI. Nyt rauhoitu, lapseni; semmoista kyllä tapahtuu.

EMMA. Tiedän, miten väärin on, kun ei osaa hillitä itseään… Mutta minä olen liilan syvästi loukattu!

KATRI. Mitenkä?

SALOKANGAS. Hiljaa muori, elä sekoitu lasten asioihin.

ALFRED (Liikutettuna). Emman sanain mukaan näyttää siltä, että tosiaankin äärettömästi olen häntä loukannut. Kerron teille asian, niin saatte itse tuomita.

SALOKANGAS. Ei ole tarpeen. Emme sekoitu kotoisiin näyttelyihinne.

(Syöpi ja juopi hyvällä maulla).

ALFRED. Kyllä, kyllä on tarpeellista, että puhdistaun silmissänne.

SALOKANGAS. Ei ole tarpeen!

ALFRED. Mutta te voisitte luulla…

SALOKANGAS (Syöden). Me emme luule mitään.

KATRI. Puhu, ystäväni; kenties me siten tulemme selvyyteen.

ALFRED. Tänä aamuna kuulin Heikin pyytävän Liisaa sanomaan: "Jumalan kiitos, pöytä on katettu", ja hän joutui raivoonsa, kuin tämä kielsi sen. Nauraen kerroin tämän vaimolleni, ja imarrellen sanoin hänelle: Niin itsepintainen sinä et olisi, ja pyysin hänen sanomaan nämä sanat. Hän kieltäytyi semmoisella uppiniskaisuudella ja kiivaudella, että jouduimme todelliseen sanasotaan.

EMMA (Itkien). Itse te sen kuulette … kiivas, uppiniskainen, oikullinen, kaikesta hän minua syyttää. Te, rakkaat vanhempani, voitte todistaa, etten milloinkaan, etten milloinkaan ole ollut uppiniskainen.

SALOKANGAS. No, no, lapsi…

KATRI (Totisena). Ukko, nyt teet Emmalle vääryyttä… Tyynny lapseni, nyt teidän on tuleminen ystäviksi jälleen.

EMMA. Ooh, hän vaatii vielä, että minun on sanominen se.

KATRI (Kummissaan). Mitenkä, herra vävypoika?

ALFRED. Pyydän, että unouttaisimme koko jutun.

SALOKANGAS (Iloisesti). Sitä mieltä olen minäkin. Turmelette hyvän ruokahaluni. Olet pieni hupakko, Emma, ja teidän, herra vävypoika, on antaminen hieman myöten nuorelle rouvallenne; kun hänestä tulee yhtä vanha, kuin eukostani tässä vieressäni, ei se enää ole tarpeen. Katsokaas, nyt hän ei enää tiedä, mitä vastaväite on, hän täyttää kaikki toivomukseni, ja jos pyytäisin hänen sanomaan: "Jumalan kiitos, pöytä on katettu", sanoisi hän sen paikalla.

KATRI (Iloisesti). Mutta sitä sinä et tee.

SALOKANGAS. Mitenkä?

KATRI. Sitä et tule tahtomaan.

SALOKANGAS. Mutta jos sen tahtoisin.

KATRI (Liikutettuna). Niin en tee sitä.

SALOKANGAS (Puoleksi pilalla, puoleksi todella). Nyt kai lasket leikkiä?

KATRI. En, se on täysi toteni?

SALOKANGAS. Voisitko sen todellakin kieltää?

KATRI (Päättävästi). Voisin.

ALFRED. Pyydän, että puhuisimme toisista asioista.

SALOKANGAS (Liikutettuna). Ei, ensin pitää meillä oleman tämä seikka selvillä. (Rukoillen). Rakas Katri, sano nyt kauniisti: "Jumalan kiitos, pöytä on katettu."

KATRI. Anna minun olla rauhassa.

SALOKANGAS. Pyydän sinua, sano niin.

KATRI. Enkä sano!

SALOKANGAS (Vielä iloisesti, kiivastuu kumminkin vähitellen, ilman että siltä tulistuisi.) Sanon päivittäin todellisimmasta sydämmestäni, kun näen pöydän katetuksi: "Jumalan kiitos, pöytä on katettu"… Etkö sinäkin sano niin?

KATRI. En!

EMMA. Rakas äiti!

SALOKANGAS. Katri!

KATRI. En, en!

SALOKANGAS. Katri!

KATRI. En, sitä en tee!

SALOKANGAS (Nousee pöydästä ärtyneenä). Ei, tämä on enemmän kuin pilaa!… Tahdotko itsepäisyydelläsi antaa tyttärellesi huonon esimerkin?

ALFRED (Nousee pöydästä). Mutta minä pyydän…

KATRI (Nousee pöydästä). Tuossa meillä on tuo vanha ijänikuinen totuus: miehet vetävät yhtä, kun on vaimoja alistaminen. Isä rupeaa asiaa puolustamaan omaa tytärtänsä vastaan.

SALOKANGAS. En muita puolusta, itseäni puolustan. Mitä tyttärelläni ja hänen miehellään lienee keskenään, se ei minuun koske… Ainoastaan sinulta nyt pyydän, että kertaisit jokaisen sanan.

KATRI. Miten voit pyytää jotakin niin narrimaista vaimoltasi?

SALOKANGAS. Se ei kuulu tähän! Pyyntöni on ainoastaan osoitus kuuliaisuudestasi, muuta ei. Samasta syystä ripustutti Gessler hattunsa Sveitsiläisille tervehdittäväksi, myöskin näiden kuuliaisuutta koetellakseen.

KATRI. Oikein, ja kun hattutarina oli yhtä hupsua, kuin häpeämätöintäkin, niin tarttuivat Sveitsiläiset kiduttajaansa vastaan aseisiin?

EMMA. Jaha, ja me alistumme yhtä vähän, kuin Sveitsiläiset!

KATRI. Mekin voimme nousta herrojamme vastaan kapinaan!

EMMA. Olemme vaimoja, vaan emme suinkaan orjattaria!

KATRI. Turkkilaisilla tahi Mormoonilaisilla olkoot vaimot orjattaria, mutta me elämme vapaassa ja kristillisessä yhteiskunnassa.

EMMA. Miehet näkyvät meilläkin tahtovan panna toimeen turkkilaisia tapoja ja käytäntöjä.

KATRI (Sukkelampaan ja pikaisemmin). Mutta me tulemme tietämään, miten puolustaa oikeuttamme.

EMMA. Sokea totteleminen on orjan avuja!

KATRI. Punnitsemme ensin, onko käsky kohtuullinen, ennenkuin sitä noudatamme!

EMMA, Ja kohtuuttomia käskyjä emme kuunaan tottele.

EMMA, KATRI. Ei, emme kuunaan! emme kuunaan!

(Rouvat seisovat oikealla, hiljaa puhellen,
herrat vasemmalla. Loma-aika).

SALOKANGAS (Hiljaa Alfredille). No nyt ovat asiat oikealla tolallaan!
Olemme ärsyttäneet koko vaimon puolisen ihmiskunnan päällemme.

ALFRED (Hiljaa). Mitä meidän on tekeminen.

SALOKANGAS (Hiljaa). Tee mitä tahdot … minulta olet aamiaiseni tärvellyt ja ellen saa syödä aamiaista asianmukaisessa sielunrauhassa, ei päivällinen minulle maista.

ALFRED. Emme kumminkaan voine peräytyäkään?

SALOKANGAS. Noh, niin, miksipä häntä taistelikaan paavin parrasta… Olen suuttunut jonkinjoutavasta, mutta nyt palajaa hyvä tuuleni takaisin… Naisilla ei ole asian kohdalla niin aivan väärinkään, sillä lopultaan on yhtä itsepintaista heltiämätöin vaatiminen, kuin heltiämätöin kieltäminenkin.

(Puhuu hiljaa Alfredin kanssa).

EMMA (Hiljaa Katrille). Olisin vaan aavistanut, että asia saisi moisen käänteen, olisin sen paikalla pannut pilaksi ja tehnyt hänelle mieliksi … mutta nyt se ei käy laatuun.

KATRI. Ei, ei mitenkään, jäisit silloin ijäksi kaikeksi hänen tiranniuutensa alaiseksi.

EMMA. Hänen on näkeminen, että minulla on luja ja muuttumatoin tahto.

KATRI. Se on oikein… Emme hiuskarvaakaan saa peräytyä! Ukkoni saa kauvan minua pyytää, ennenkuin taas lepyn.

EMMA. Tehän autatte minua, äitiseni?

KATRI. Luota minuun, lapseni.

(Puhelevat keskenään, salavihkaa katsoen miehiinsä).

SALOKANGAS (Hiljaa Alfredille). Viisaampi peräytyy.

ALFRED. Tahdon mielelläni, mutta kunnia…

SALOKANGAS. Mitä joutavia. Löysää puhetta!… Peräytyminen rasittaa, mukamas, ja sitä kutsutaan kunniantunnoksi… Kas niin. Lopeta nyt jupakka jollakin onnistuneella keikauksella.

ALFRED. Niin, teillä on oikein … mutta mitenkä? Odottakaas … niin kyllä kaikki vielä kääntyy hyväksi.

(Menee oikeanpuoleisesta ovesta sisään.)

SALOKANGAS (Korkealla äänellä ja iloisesti). Kuulkaa rakkaat ystäväni, käytte minua voimallisemmiksi, kun tuumanne yhdistätte. Tahdon nyt koota voimia, voidakseni jatkaa taistelua. (Istuutuu pöytään). Jumalan kiitos, pöytä on katettu… Alkakaamme nyt siis. (Syö).

EMMA. Äiti kulta, emmekö mekin…?

KATRI. Sinulla on oikein, lapseni, nämä tyhmät seikkailut eivät saa tärvellä hyvää aamiaistamme.

(Istuutuvat pöytään).

ALFRED (Oikealta, käsivarrellaan kaksi saarlia). Rakas vaimoni, tehkäämme sovinto. Sovittaakseni itsepintaisuuteni, lahjoitan sinulle yhden näistä saarleista. (Pitäen kumpaisessakin kädessään yhtä saarlia). Valitse!

EMMA (Hämillään). Alfred, minä en tiedä.

ALFRED. Valitse!

EMMA. Mutta nyt…

ALFRED. Valitse, valitse vaan! (Emma ehdottomasti osoittaa yhtä saarlia, mutta vetää kätensä joutuin takaisin). Tämänkö? (Emma nyykäyttää päätään Alfredin pannessa saarlia hänen hartioilleen. Toisen saarlin asettaa hän pöydälle). Miten se sopii sinulle hyvästi!

(Loittonee Emmasta pari askeletta).

EMMA (Hetkisen kahdella päällä, minkä jälkeen hän kiiruhtaa Alfredin luo.) Jumalan kiitos … (kuiskaa hänen korvaansa) pöytä on katettu!

(Peittää punastuen kasvonsa hänen rintaansa vasten).

HEIKKI (Tulee peräovesta kantaen ruoka-astiaa, jonka hän asettaa pöydälle oven viereen, johon jää seisomaan, servietti käsivarrella).

SALOKANGAS. Hyvin, hyvin, niin sen pitää käymän lapseni!

ALFRED (Syleillen Emmaa). Rauha on rakennettu?

EMMA. Ainaisiksi ajoiksi!

SALOKANGAS. Aivan niin, ja sille asialle kilistämme!

(Liisa tulee peräovesta, kantaen hedelmäkoria, jonka asettaa pöydälle oven viereen, johon jää seisomaan, selkä käännettynä Heikkiä vastaan. Alfred vie Emman pöytään ja täyttää lasit).

KATRI (On sillä välin katsellut saarlia pöydällä; taputtelee
Salokangasta olkapäälle.) Ukkoseni!

SALOKANGAS. Mikä nyt?

KATRI. Näetkö?

SALOKANGAS. Mitä?

KATRI. Katsos, tässä on vieläkin yksi saarli.

SALOKANGAS. Vai niin.

KATRI. Etkö sinäkin tahdo sopia minun kanssani?

SALOKANGAS. Saarlin turvin?… Ei kiitoksia, se on liijan kallista.

KATRI. Mutta ajatteles…

SALOKANGAS. Toivon sen voivan tapahtua huokeammalla, kuin semmoisella hinnalla. Että naimisissa oleva mies voi tehdä semmoisen uhrauksen lepyttääkseen nuorta rouvaansa, on kuten ollakin pitää … mutta jos Alfredista tulee yhtä vanha kuin minusta ja Emmasta yhtä vanha kuin sinusta, niin kyllä hän sitä ei silloin tee.

KATRI. Miten ilkeää!

EMMA. Tahdon toivoa, Alfred…

ALFRED (Keskeyttäen). Noh, Heikki, oletko sopinut jo Liisan kanssa?

HEIKKI. Oi, en, hyvä Herra, hän ei tahdo.

ALFRED. Ai, ai, Liisa, niin itsepäinen.

LIISA (Hämillään). Mutta, hyvä herra…

EMMA (Nauraen). Sinun täytyy antaa myöten, Liisa; sinun täytyy sanoa se.

LIISA. Miten, rouva tietää…

EMMA. Kyllä, me tiedämme kaiken.

SALOKANGAS. Kyllä, kyllä Liisa, olet syypää tähän selkkaukseen.

KATRI (Elävästi). Sinähän olet koko aamun ilon häirinnyt. Rangaistukseksi tulee sinun korkealla ja selvällä äänellä sanoa: (Sanoo verkalleen joka sanan). "Jumalan kiitos, pöytä on katettu." (Kaikki nauravat). Mitä tämä tietää?

SALOKANGAS. Nythän olet sen itsekin sanonut, vanha hupelo.

KATRI (Lyöpi itseään suuta vasten). Niinpä on se siis tehty.

(Ojentaa Salokankaalle kätensä).

ALFRED. Noh, Liisa, nyt olet jäljellä vaan sinä.

LIISA (Hämillään). En voi.

EMMA. Lupaan, että hääsi tulevat vietettäviksi kolmen viikon kuluttua.

LIISA (Iloisesti). Häät? Jumalan kiitos!

KAIKKI. Noh!

LIISA (Joka ei ymmärrä, että on sanonut sanat puolitiehen). Noh?

KAIKKI. Jatka, jatka!

LIISA. Mitä?

HEIKKI (Pyytäen). Sano nyt loppukin!

LIISA (Ymmärtää). Vai niin!

(Katsoo yhtä toisensa perästä aivan hämillään).

KAIKKI (Innoissaan). Pitkitä, pitkitä!

LIISA (Sukkelaan ja puolikorkealla äänellä). Pöytä on katettu!

(Peittää esiliinalla kasvonsa ja rientää ulos.
Heikki seuraa häntä).

KAIKKI. Hyvä! Hyvä!

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK JUMALAN KIITOS, PÖYTÄ ON KATETTU: HUVINÄYTELMÄ YHDESSÄ NÄYTÖKSESSÄ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- JUMALAN KIITOS, PÖYTÄ ON KATETTU!

- HENKILÖT:

- THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE